The Project Gutenberg eBook of Pieni hanhipaimen Yrjö

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Pieni hanhipaimen Yrjö

Editor: Per Palmqvist

Translator: Simeon Hirvonen

Release date: July 15, 2024 [eBook #74053]

Language: Finnish

Original publication: Tampere: Hagelberg ja Kumpp, 1884

Credits: Jari Koivisto

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK PIENI HANHIPAIMEN YRJÖ ***

PIENI HANHIPAIMEN YRJÖ

Toimittanut

P. Palmqvist

Suomentanut

S. Hirvonen

Tampereella, Emil Hagelberg'in ja Kumpp. kirjapainossa, 1884.

Pieni Hanhipaimen Yrjö.

Eräänä sunnuntai-aamuna sangen varhain avattiin talonpojan tuvan ovi. Tämä tupa oli lähellä hupaista, kaunista kylää Saksanmaalla. Noin neljäntoista-vuotias poika tuli tuvasta ulos ja katseli ympärillensä kartanolla, jossa kaikki vielä oli hiljaa. Hän näytti olevan varsin tyytyväinen siitä, ettei yhtään ihmistä näkynyt.

Wielä verhosi koko paikkakuntaa puolihämärä, joka on ennen päivän tuloa, ja joka puhuu niin omituista kieltä sydämelle, kun vielä ei yhtään ihmis-ääntä kuulu eikä yksikään ihmiskäsi ole vielä aloittanut työtänsä — kun kaikki vielä on hiljaa, silloin huomaa halukas kuulija Jumalan äänen luonnossa. Se puhuu tosin ainakin, mutta tuntuu, ikäänkuin hiljaisena, juhlallisena aamuhetkenä olisi parhain tilaisuus kuulla, mitä se sanoo ihmissydämelle. Oletkos kuullut ja ymmärtänyt sitä?

Yrjö — se oli pojan nimi — kuuli tosin osaksi tätä salamielistä puhetta, sillä hän seisoi hetkisen niinkuin kynnykselle kiinikasvaneena. Miksi seisoi hän näin? Katseliko hän pilviä, jotka ylhäällä taivaalla muodostuivat kummallisiksi kuvioiksi? Taikka kuulteliko hän lintua, joka lähellä olevassa metsässä visersi aamuvirttänsä, tahi kartanolla kasvavain suurten lehmusten suhinaa, joita aamutuuli heilutteli?

Ei mitään näitä — luultavasti hän ei ajatellut ensinkään näitä. Hän meni kaivolle, pesi kasvonsa, pesipä samalla myöskin pois pari isoa kyyneltä, katsoi vielä kerran ikkunaan, missä kaikki oli hiljaista ja rauhallista, ja näin hiipi hän sitte ulos pihaveräjästä.

"Yrjö, mitä tämä merkitsee? Mihin näin aikaisin ja miksi näin varovaisesti? Ethän toki pahoilla teillä vielä liene?"

Yrjö valitsi pienen käymätien, jota kutsuttiin "Jumalan levoksi", sentähden, että se vei hautausmaalle, jossa ainakin ruumis saa levätä. Mitä lähemmäksi poika tuli tätä paikkaa, sitä enemmän kiirehti hän kulkuansa. Kun lapsi rientää isäänsä tahi äitiänsä kohtaamaan, käypi se kyllä nopeasti. Niin oli Yrjönkin -Yrjö-raukankin laita.

Sillä kirkkomaassa makasi kaksi väsynyttä matkustajaa, joita hän heidän eläissänsä oli sanonut isäksi ja äidiksi. Edellinen oli kuollut useita vuosia sitte, mutta juuri tänäpänä vuosi takaperin hän oli saattanut äitinsä hautaan. Pian löysi hän sen pienen kummun, jossa niin paljon hänelle rakkaita lepäsi. Siinä istahti hän — ainoalle omaisuudellensa maailmassa, nojautui ristiä vasten ja itki. Sitä ei kenenkään sovi ihmetellä. Mutta hän ei itkenyt toivottomana. Lyhyt ja onnellinen elämä oli hänellä ollut niinkauan kun hänen äitinsä eli. Hän saattoi vieläkin nähdä hänet niin selvästi, kuin jos hän olisi eilen istunut hänen vieressänsä. Äiti rukoili hänen kanssansa, vei hänet Herransa ja Wapahtajansa Jesuksen Kristuksen tykö ja puhui aina Hänestä lasten hellimpänä ja rakkaimpana ystävänä. Ja tämä ystävä oli vielä jälellä, vaikka äiti oli poissa. Herra Jesus pysyy maailman loppuun asti.

Pilvet pallistuivat nyt kirkkaalla kullalla ja ensimäiset auringon säteet pistäytyivät näkyviin. Silloin nousi Yrjö ja katsoi selvällä, riemullisella katseella taivaan kunniaan. Isätön ja äiditön orpo ei enää itkenyt. Mitä olikaan tapahtunut, joka oli saattanut hänet iloiseksi? Kuka oli kuivannut hänen kyyneleensä? Oliko joku enkeli kuiskannut jotakin hänen korvaansa? Olipa todellakin. "Enkelit ovat palvelevaiset henget, palvelukseen lähetetyt niille, jotka autuuden perimän pitää."

"Älä pelkää, sillä minä olen sinun kanssas; älä harhaele, sillä minä olen sinun Jumalas; minä vahvistan sinun, minä autan myös sinua ja tuen myös sinun minun vanhurskauteni oikealla kädellä."

Tällaisen sanoman antoi Herra Jesus Yrjölle. Onko siis ihmeellistä, että poika tuli iloiseksi, pyhki kyyneleensä ja viritti virren Jumalan kiitokseksi ja ylistykseksi?

    "Kun sä, kaiken hyvän lähde,
    Olet sydämessäni,
    Enpä sure vaivan tähden,
    Huoleta en mieltäni.
    Herra, kun oot minulla,
    Puutett' ei oo sielulla.
    Kenen sä oot tavarana,
    Hän on onnen voittajana."

Kenen Hän lohduttaa, se tulee todella lohdutetuksi. Yrjö palasi jälleen kotiinsa, jossa ensiksi näimme hänen, Kankuri-Hannun luokse, joka äidin kuoltua oli ottanut hänet tykönsä lupauksella, että jos hän käyttäisi itsensä hyvin, saisi hän rengin paikan aikaa sovittaen hänen luonansa.

Ei kukaan ollut huomannut hänen poissa-oloansa näinä aamun ensimäisinä hetkinä. Hän meni nyt talliin, leikkasi ruohoa, kantoi sisälle pieniä puita elatus-äidillensä, teki valkean, juotti elukat, autti lemmikkiänsä pikku Pietaria sukkia ja kenkiä jalkaan vetäessä ja oli niin palvelevainen ja nöyrä kaikkia kohtaan, sekä teki askareensa niin raittiilla mielellä, että emäntä suurella mielihyvällä ja sääliväisyydellä katseli sitä ja ajatteli itseksensä: "Jos hän tuota pitkittää noin oivallisesti, niin minä ostan markkinoilla hänelle uuden liivin" Ja kylläpä hän sitä tarvitsikin.

Kankuri-Hannun välityksellä sai Yrjö seurakunnassa toimen, joka tuotti hänelle vuosittain muutamia riksiä rahaa. Hän oli, näet, paastosta asti seurakunnan hanhipaimenena. Saksanmaalla on tavallista, että jokaisessa talonpoikaistalossa on hanhia, ja kylissä on kullakin, vaikka ei ole peltoa eikä niittyä, kuitenkin hanhensa. Aamuin ja illoin toimitti Yrjö askareitansa isäntäväen luona, mutta muun osan päivää mietti hän Hirvenhypyllä — se oli vuoren nimi, jonne hän joka päivä vei hanhet laitumelle. Yrjö ei paheksinut toimitustansa. Hänellä oli siinä tilaisuus vapaasti ajatella.

Kello ei ollut vielä lyönyt seitsemää, kun hän tänä sunnuntai-aamuna matkaeli verkalleen kylän läpi siivillisen karjansa kanssa. Melkein joka ovella hän pysähtyi, puhalsi torveensa, joka tosin ei ollut varsin sulosointuinen ja sai aina lisäksi hanhen tahi hanhen poikasen, joka iloisesti kaakottaen tuli kallistellen toisten luokse. Sitäkös oli hauska nähdä. Jospa vaan olisi ymmärtänyt heidän kieltänsä!

Yrjölle ei tämä ollut niin ymmärtämätöntä, kuin muille. Hänen ja hanhien välillä oli jonkunlainen salainen käsitys. Hän yhtyi heidän, iloihinsa. Kun ne uivat ja loiskivat lammikossa, teki se hänelle niin hyvää, ja kun keltaiset nokat iloisesti kahahtelivat ympäriinsä ja söivät viheriällä ruohomatolla, josta löysivät kaikenlaista mieluista, tuntui hänestäkin rattoisammalta. Hän piti paljon näistä eläimistä, ei sentähden, että ne tuottivat hänelle 10 riksiä Martin markkinoiksi, vaan sentähden, että ne olivat Jumalan luotu teko, ja hän kuvitteli mielessänsä, että nekin rakastavat häntä eikä olleet välinpitämättömät hänen ystävällisille sanoillensa, joilla hän heitä puhutteli.

Kun juuri toisen kerran soitettiin jumalanpalvelukseen, seisoi Yrjö kirkkoherran ikkunan edustalla. Siinä kai'utti hän kauniimpia säveleitä, joita hän voi saada paimen torvestansa. Tämän kuuli pastorska, joka heti avonaisesta ikkunasta huusi hänelle iloisesti "hyvää huomenta," lähti ulos ja käski piian laskea huoneesta pari nuorta hanhea, joiden piti nyt ensi kertaa menemän laitumelle muiden kanssa.

"Yrjö," sanoi ystävällinen rouva, "pidä tarkka huoli näistä nuorista hanhista, sen minä sanon sinulle. Sinun tulee aina pitää niitä silmällä; sillä ne eivät ole vielä tottuneet olemaan ulkona muiden kanssa."

"Kyllä, hyvä pastorska, sen minä teen kyllä," sanoi poika ja nosti kunnioittaen lakkiansa. "Ei mitään saa niille tapahtua — minä vartioitsen niitä niin hyvin."

"Niin, ole kaikin mokomin valpas niiden suhteen. Sinä tiedät, että minä pidän varsin paljon kaikista pikku-eläimistäni, ja nämä omat minulle erittäin rakkaat; ne ovat ruokitut täällä kotona; minä olen joka päivä itse katsastanut niitä."

"Jumala varjelkoon niille tapahtumasta mitään," sanoi Yrjö, ja tätä ei hän sanonut ajattelematta, niinkuin Jumalan nimen turhaan lausuja, vaan hän piti tärkeänä kutsumuksensa, jota hän ei voisi hoitaa Jumalan avutta.

"No, hyvästi sitte, Jumala olkoon kanssasi, Yrjö," sanoi rouva ystävällisesti ja meni jälleen sisälle laittamaan itseänsä kirkkoon.

Werkalleen vaelsi Yrjö tietä ulospäin hoidettavainsa ja Fylaksin kanssa.

Lukukammarinsa ikkunassa seisoi pastori ajatuksiin vaipuneena ja katsoi heidän jälkeensä. "Yrjö-parka," ajatteli hän, "oletko sinä koko seurakunnassa ainoa, jolla ei ole sunnuntaita? Kaikki muut lepäävät sabattina — he voivat ainakin tehdä niin, jos tahtoivat — ja he voivat käydä Jumalan huoneesen, kun soitetaan yhteen — mutta sinä et saa. Ja sinullakin on sydän, joka tarvitsee — joka kentiksi halajaa elämän leipää. Sinä haluat ehkä elämän lähteestä vahvistavaa juomaa, joka saattaa antaa sinulle voimaa tulevan viikon työhön. Ah, kuinka en ennen ole ajatellut tätä, enkä oikaissut tuota vääryyttä! Syntihän on antaa asian näin jatkua."

"Minä en tiennyt sitä," sanoi paha sydän, joka tahtoi puolustaa itseänsä.

"Niin, mutta sinun olisi pitänyt tietää se. Miksi et sinä nähnyt, kuullut etkä ajatellut sitä vahinkoa, joka syntyi näin laumasi yhdelle jäsenelle? Se oli synti!"

Murheellisena katsahti pastori pojan Perään, joka ikäänkuin elävänä nuhteena tuli hänen omalletunnollensa. Yrjö ei ollut vielä kaukana pappilasta. Fylaks teki kyllä tehtävänsä, mutta ei hanhet sentään kiirehtineet. Monta pysähdystä oli heillä tänä sunnuntai-aamuua. Milloin survasi uroshanhi pari nuorta hanhea kumoon, kun hän kallistellen kulki tiellä, milloin taas erosi joku heistä syrjään ja synnytti epäjärjestystä. Yrjön täytyi kääntyä takaisin auttamaan yhtä jaloilleen kaatunutta hanhea, joka oli erittäin kömpelö ja kykenemätön auttamaan itseänsä. Kun hän näin kääntyi lukukammariin päin, näki pastori hänen kapeat, laihat kasvonsa.

Uskolliset, isot silmät olivat myös samaan suuntaan käännetyt. Pastorista näytti, kuin Yrjö usein itkisi. Hänen vaatteuksensa oli erittäin halpa. Kirja pistäytyi näkyviin taskusta. "Ihmettelenpä" ajatteli pastori, "mikä kirja hänellä on, jota hän aikoo tutkia tuolla ylhäällä vuorella." Sen saamme sanoa pastorille. Se on melkein ainoa perintönsä edesmenneeltä äidiltänsä — hänen Wanha virsikirjansa. Siitä aikoi hän lukea lempivirsiänsä.

Mitä kauemmin pastori katseli poikaa, sitä surullisemmaksi hän tuli. Hänestä tuntui, niinkuin pitäisi hänen heti mennä pyytämään Hanhi-Yrjö-raukalta, joksi häntä yleisesti kylässä kutsuttiin, anteeksi.

Suruisena jätti hän ikkunan, suruisena nousi hän saarnastuoliin. "Joka kyynelillä kylvää, se ilolla niittää." Tästä murheellisesta sydämestä tulevat sanat olivat sellaiset siemenet, jotka tekivät hedelmiä muissa murheellisissa sydämissä ja vaikuttivat elämän ylösnousemisen.

Ystävämme Yrjö oli sillä välin ennättänyt "Hirvenhypylle". Niin nimitettiin jyrkkää, kylän takana olemaa vuorta, ja siellä pysähtyi hän hanhiensa keskellä Fylaksin kanssa.

Hanhet näyttivät koteutuvan erittäin hyvin pehmeässä, raittiissa ruohostossa ja kuleksivat mielissään edestakaisin. Mutta niin ei ollut Yrjön laita. Hän asettui vuoren reunalle, johon kylä näkyi. Siinä seisoi hän ja katsoi päätänsä kääntämättä samaan suuntaan. Seisotkos siinä kattotiiliä laskemassa — mikä ilo sinulle siitä on? Miksi on sinun kasvoissasi noin tuskalliset rypyt? Aiotko itkeä?

Kylässä soitettiin kirkkoon. Se oli rakas kaiku, joka niin ihmeellisesti vaikutti sydämeen ja kosketti sen sisällisimpiä kieliä. Isätön ja äiditön poika katseli kirkkoväkeä, joka meni kuulemaan Jumalan sanaa. Hän näki harmaapäitä vanhuksia, jotka hiljaa kulkivat hautakumpujen ylitse kirkkotarhassa. Hän näki naisia, kuinka ne kauniissa juhlapuvuissaan astuivat kirkkoon, useimmat kunnioitusta herättävällä tavalla, ja hän ajatteli siinä omaa autuasta äitiänsä, joka ennen meni heidän joukossansa. Hän näki poikia, hänen ikäisiänsä — ah, vaikeinta kaikista oli nähdä heitä, kun ei itse saanut mennä muassa. Hän tunsi heidät kaikki ja muisti niin hyvin entiset ajat, jolloin hänkin oli heidän seurassansa, yhtä iloisena kuin hekin. "Teillä on niin hyvä olo, parempi kuin itse tiedättekään" sanoi hän itseksensä ja kumartui eteenpäin, ikäänkuin hän olisi halunnut itsellensä siivet lentääksensä alas kylään ja pitääksensä jumalanpalvelusta muiden kanssa.

Oliko siis Yrjö aina arvoksunut niin suurena etuna kuulla Jumalan sanaa? Ei — ei aina; mutta ihmisen taipumus on sellainen, että hän vasta sitte, kun hyvä otetaan häneltä pois, oikein tuntee sen arvon, ja nyt tunsi Yrjökin, kuinka hyvä olisi istua kuulemassa, mitä pastorilla olisi sanomista. Sitä paitsi tuntui vaikealta, kun hän oli kukatiesi ainoa, joka oli siitä estetty — ja äitihän oli poissa. Tuntuipa kuin ei koko avarassa maailmassa olisi ketään, joka hänestä huolta pitäisi. Tämmöistä lienee ehkä jokainen tuntenut joskus elämässänsä, mutta useimmat luultavasti vähemmällä syyllä kuin Yrjö.

Kellon ääni vaikeni. Sitä seurasi semmoinen hiljaisuus, kuin koko maailma olisi seisonut juhlapuvussa Luojansa edessä ja viettänyt sabattia. Mutta Yrjöllä ei ollut ensinkään rauhallisia sabattitunteita. Hän seisoi vuorella katsoin suljettua kirkon-ovea, mutta katkeruus sydämessä. Silloin kuului kirkosta kerrassaan voimakas ja suloinen veisu:

    "Ah, sielun, vallita suo Herran,
    Ja turvaa Isääs rakkaasen;
    Hän vaivoista sun päästää kerran
    Suo sulle rauhan ijäisen.
    Ken uskaltaapi Jumalaan.
    Santaan ei salva huonettaan."

Selittämätön tunne kävi pojan läpitse ja kyyneleet tulvasivat hänen silmiinsä. Se oli Jumalan hyvä työ, sillä hänen sydämensä huojentui, ja ennenkuin seurakunta tuolla alhaalla lopetti virtensä, oli Irjakin jo itkunsa itkenyt. Siinä istahti hän kivelle, etsi virsikirjastansa äitinsä lempivirren ja alkoi sielusta ja sydämestä sitä lukea. Ja aina kuu hän luki noita hyviä, vahvistavia sanoja, jotka olivat lähteneet uskovaisesta sielusta, tuntui ikäänkuin hänen sydämensä olisi virkistynyt raittiista lähteestä. Hänestä tuntui niin keveältä, niin autuaalliselta, niinkuin hän, eroitettuna kau'aksi kaikesta tuskasta ja murheesta, olisi levännyt Jumalan sydämellä. Suru oli mennyt ohitse. Nyt oli ainoasti ilo ja riemu, ja kuka voi olla vaiti niin onnellisena ollen? Yrjö alkoi laulaa kilpaa kirkkoväen kanssa, yhteen ääneen taivaan enkelien kanssa ja selvästi kaikui lohdutetusta lapsen sydämestä ylhäällä Hirvenhypyllä:

    "Ah, taivaassa, ah, taivaassa,
    Miss' asuu Jumala,
    On autuus jalo armonsa,
    Jot'ei voi kertoa!
    Kasvoista Luojan kasvoihin
    Saan nähdä silmin valvovin,
    Sun, Herra Sebaot.

    Ah, taivaassa, ah, taivaassa,
    Mi kirkas valo vaan!
    Ei auringossa kirkkaassa
    Sen vertaa milloinkaan.
    Aurinko, jok'ei laskeu,
    Ei pimene, ei mustetu,
    On Herra Sebaot."

"Pih, pah", kaikui metsän läpi, juuri kun Yrjö aikoi alkaa seuraavaa värssyä. Säikähtyneenä hypähti hän ylös, katsahti ympärillensä ja "pih, pah," kaikui vielä kerran. Ennenkuin Yrjö ennätti katsoa, mitä tapahtui, kuuli hän kovan ivanaurun ja näki metsänvartijan tulevan Mustaansa, samalla kun Fylaks haukkuen syöksi häntä vastaan.

"Maltas — minä kyllä pidän sinua varalla, minä, tuhma poika! Tällä kertaa olen tavannut vaan kahta hanhea, mutta jos sinun siipikarjasi vielä kerran tulee herrasväen vainiolle, niin saat silloin itse ryömiä koiran koppiin — sen minä sinulle sanon, tiedä se!"

Kauhistuksesta kylmänä seisoi Yrjö ja katseli silmiänsä kääntämättä miehen ankaroihin kasvoihin. Hän seisoi siinä suu auki, vaan ei voinut lausua sanaakaan.

"Kerjäläissikiö, mitäs siinä seisot ja töllistelet minuun? Ne makaavat tuolla vesakossa — voithan mennä ne ottamaan paistiksesi, jos haluttaa."

"Kuoliaaksi ammuttu — kaksi hanhea kuoliaaksi ammuttu!" sammalsi poika mieletönnä.

"Niin, ja entä sitte, kun et pidä parempaa huolta. Toisella kertaa minä ammun useampia," sanoi metsänvartija vielä pilkallisesti nauraen ja meni tiehensä.

Yrjö juoksi osoitetulle paikalle. Fylaks oli siellä ennen häntä ja vainusteli noita kahta lumivalkeata hanhea, jotka makasivat pensaan vieressä. Yrjö otti ne käsiinsä ja toisen kerran kovasti kauhistuen nyyhkytti hän: "Ne ovat pastorskan hanhet!" Hän heittäysi nurmelle ja antoi kyyneleensä vapaasti vuotaa. Fylaks katseli murheellisena pientä isäntäänsä, asetti Päänsä hänen päällensä, huiskutti häntäänsä, nuoleksi hänen kättänsä, vainusteli taasen kuolleita hanhia ja käänteli niitä kaikin puolin. Mutta ah, ne olivat ja pysyivät kuolleina. Yrjö nyyhkytti yhä äänekkäämmin ja katkerammin. Elämässä on tapauksia, jotka ovat ikäänkuin terävä miekka, joka käypi läpi sielun. Se koskettaa juuri hellimpiä tunteitamme. Jos joku väärinteko on sen syynä, on tämä vielä vaikeampi. Mutta ole hiljaa, odota Jumalaasi, sillä Hänen käsissänsä on sielusi. Kun huomaat, mitä sydämesi kammiossa oli, vetää Hän pois terävän aseen, ja ehtoon murhetta seuraa riemuissa aamu. Mutta jos ehkä saat kauankin kärsiä, niin ajattele silloin hiljaista ja nöyrää Vapahtajaasi — opi Hänestä kärsivällisyyttä. Tulee päivä, jolloin kiität murheestasi.

Kirkonkellot olivat jo aikoja sitte vaienneet ja kansa hiljaisuudessa mennyt kotiinsa. Saarnattu sana oli suurella voimalla julistettu ja oli siunausta tuottavana mennyt moniin sydämiin. Se oli saattanut ilmi monta salaista haavaa, mutta oli myöskin vienyt haavoitetut ristille, sen "vaivamiehen" luokse, joka voipi parantaa kaikki puutteemme ja kruunata meitä armolla ja laupeudella.

"Miten kauan Hanhi-Yrjö viipyy tänään", sanoi Rauha-Liisa, talollisen vaimo naapurillensa. "Hän saisi päivällisen meillä tänään; mitähän pojalle vaan on tapahtunut?"

Mitä hänelle oli tapahtunut? Niin, ylhäällä Hirvenhypyllä istuu hän
Fylaksin ja kuolleiden hanhien vieressä, istuu allapäin, puhuen
Jumalansa kanssa.

"Ilkeä metsänvartija!" oli hän alkanut. "Se ei ole totta, että hanhet olivat hänen maallansa, ja jospa olisivat ollutkin, niin ei hänen sentään olisi tarvinnut niitä heti ampua. Mutta hänen ilonsa on kiusata muita. Malta vaan, metsänvartija, kyllä Jumala tapaa sinutkin kerran vielä." Tällaiset olivat pienen hanhipaimenen ajatukset. Silloin tuli taas kyynelvirta, ja sen jälkeen katkera ajatusjuoksu. Mutta Herra Jesus, hänen Vapahtajansa, tuli hänen luoksensa ja puhui hänen sydämellensä:

"Yrjö, piditkös huolta siitä, mitä sinulle oli uskottu?" Tämä kysymys käsitti hänen ja tunki syvälle hänen omaantuntoonsa. Vihdoin täytyi hänen vastata: "En!"

Omantunnon ääni sanoi vielä: "Yrjö, jos tuo metsänvartija on niin ilkeä mies, mikset rukoile Jumalalta armoa hänelle?" Yrjö ajatteli ristiinnaulittua Vapahtajaansa ja luuli näkemänsä haavat Hänen käsissänsä ja jaloissansa. Silloin muisti hän myös sanat: "Isä, anna heille anteeksi, sillä eivät he tiedä, mitä tekevät!"

Poika punastui. Hän kuuli taas tuon näkymättömän ystävän kysyvän itsessänsä: "Yrjö, uskotkos minun lukeneen pääsi hiukset — ja jos sen uskot, niin luuletkos metsänvartijan voineen ampua hanhesi, ilman etten minä olisi sallinut tapahtua sinulle tämän vahinkon?"

"En, Herra," sanoi poika, "mutta se oli kuitenkin hänen häijyytensä."

"Entäs sinä," jatkoi omantunnon ääni, "sinä Yrjö itse, etkös ole koskaan tehnyt jotakin pahaa — jotakin, joka olisi ansainnut rangaistuksen? Oletkos niin aivan viaton?"

Paljon Yrjön kuluneesta elämästä johtui nyt selvästi hänen mieleensä. Woitettuna vaipui hän polvillensa ja huokasi sydämensä syvyydestä: "Jumala armahtakoon minua syntistä!" Heti kaikui hänen mielessänsä se suloinen Jumalan sana, jolla Jesus tavallisesti lohdutti särjetyitä syntisiä: "Poikani — sinun syntisi annetaan anteeksi sinulle." Yrjö kiitti Herraa kaikesta sydämestänsä tästä armosanasta. Iloisena ja rauhallisena hän otti nyt kuolleet hanhensa ja lähti muiden hanhien kanssa kotiinpäin.

Erittäin pian ei tämä kuitenkaan käynyt. Yrjö oli varma sydämessänsä, että Jumala oli hänelle anteeksi antanut; mutta ei ollut vielä tietoa, tokko pastorska antaisi anteeksi hänelle, joka oli niin huonosti toimittanut tehtävänsä, minkä tämä oli hänelle antanut. Ah, tuntuipa kuitenkin, niinkuin raskas lyijypaino lepäisi hänen sydämellänsä. "Kulkea koko kylän läpi kuolleet hanhet kädessä en mitenkään saata," sanoi hän itseksensä; "vaikka kuinka kaitainen tosin onkin se polku, joka viepi pappilaan, täytyy minun tunkeutua sitä myöten laumani kanssa niin hyvin kuin taidan" Mutta yhä hitaammiksi kävivät askeleet. "Yrjö, onko lyijyä jaloissasi?"

Ah ei, ei jaloissa, vaan sydämessä. Aivan lähellä pappilaa eivät ne enää tahtoneet kannattaa häntä. Hän vaipui kivelle istumaan ja alkoi taas itkeä. Mutta samassa muisti hän kirjan, joka oli hänen taskussaan. Hän aukaisi sen ja luki:

    "Kaikessa tuskassani
    Oo, Herra, luonani:
    Suo apus tunteani
    Aikanaan, Luojani!
    Kun sielu neuvotonna
    Ei tiedä apua,
    O Herra, armas anna
    Ja vihdoin lohduta!"

Nämät ottivat juuri sopivat sanat Yrjölle. Sydämensä syvyyvestä rukoili hän tämän virren värssyn, ja tämä rukous vahvisti häntä menemään eteenpäin. Hän nousi ja kävi ripein askelin, kunnes hän tuli pastorin asumuksen ulkopuolelle. Silloin tyhmistyi hän taas, mutta tarttui kirjaansa ja rukoili:

    "O Herra, armos anna
    Ja vihdoin lohduta!"

"Yrjö, mitä sinä kannat siellä?" kysyi pastorin piika, joka juuri tuli navetasta maitokiulunensa. "Mitä sinun käsivarrellasi on? Woi, pitkinä päivinä, nehän ovat juuri meidän hanhet! Yrjö, viheliäinen poika, mitä sinä olet tehnyt!" Ja kiireimmiten riensi hän häntä vastaan, samalla kun molemmat lähestyivät huoneen ovea. Yrjö vapisi ja itki eikä voinut vastata yhteenkään hänen kysymykseensä.

Silloin tuli pastorska kyökistä — ja lukukammarista tuli pastori, kuultuansa semmoisen metelin sekä tahtoi nähdä, mitä oli tapahtunut.

Mitä näkivät he siis?

Siinä seisoi Yrjö-raukka vaivaisena syntisenä napisten ja nyyhkien.
Maassa hänen edessänsä olivat kuolleet hanhet. Onpa näkyjä semmoisia,
jotka laimistavat ankarimmankin miehen, niin että hänen täytyy sanoa:
"Rangaiskoon, ken tahtoo ja taitaa; minä en voi!"

Rehellisesti ja totisesti kertoi Yrjö, mitä hänelle oli tapahtunut, kuinka hän kaikeksi onnettomuudeksi ei pitänyt huolta hänen haltuunsa uskotuista hanhista, kuinka kaikki tyyni oli hänen syynsä, ja kuinka hänen ei ainoasti täytynyt omistaa tämä syy, mutta myös koettaa korvata rikostansa, niin paljon kuin mahdollista oli. "Martin markkina-aikana minä saan palkkani, herra pastori, ja silloin minä ostan kaksi kaunista hanhea pastorskalle, mutta siihen asti rukoilen minä herrasväkeä kärsimään minua ja anteeksi antamaan minulle."

Pastorska katseli suruista silmin kauniita hanhiansa, jotka olivat olleet hänestä erittäin rakkaat, koska hän oli itse ne kasvattanut; mutta se ei ollut hänen suurin murheensa. Itkevällä pojalla suuressa murheessansa — kas tällä oli jotakin sanottavaa hänen äidinsydämellensä. Kun hän nyt läheltä katseli pientä Hanhi-Yrjöä, niin seisoi kerrassaan hänen Fredrikkinsä kuva hänen silmäinsä edessä — hänen ainoan poikansa, jonka Herra oli hyväksi nähnyt vuosi sitte ottaa kotiin luoksensa. "Sama kirkas, uskollinen katse hänen silmissään," ajatteli hän, "ja kasvopiirteissäkin on todellakin joku yhtäläisyys." "Ah, Jumala!" huokasi hän itseksensä, "Herrani ja Jumalani, mitä tahdot meidän tekemään?"

"Yrjö," sanoi pastori lempeällä äänellä, joka lankesi niinkuin suloinen kaste pojan kuumaan sieluun, "sinä et ole ollut kyllin huolellinen laumasi suhteen, ja siinä on sinun rikoksesi; mutta minä näen, että sinä kadut, ja sentähden minä annan sinulle anteeksi, ja sinä äiti," sanoi hän pastorskalle, "sinä myöskin annat hänelle anteeksi, vai kuinka?"

Pastorska seisoi rapulla, nojaten käsipuuhun. Hän katseli lempeästi poikaa ja mitään virkkamatta ojensi hänelle kätensä. Hänessä liikkuivat suuret, ihmeelliset ajatukset. Hänen mielensä teki sulkea pojan syliinsä.

"Yrjö," sanoi hän vihdoin, "mene nyt kotiin kaikkine muine hanhinesi, vieden kunkin paikallensa, ja tule sitte tänne. Minä olen laittanut niin, että sinä saat päivällisen täällä."

Poika tunsi olevansa puolitiessä taivaasen. Että hän tapasi niin paljon rakkautta siellä, jossa hän oli odottanut ja ansainnut toraa ja rangaistusta, se masensi hänen tykkänään. Äitinsä kuoltua ei kukaan ollut puhutellut häntä näin ystävällisesti. "Jumala siunatkoon ja palkitkoon herra pastorin ja armeliaan pastorska-rouvan," oli kaikki, minkä hän sai sanotuksi pakahtuvasta sydämestänsä, ja suudeltuansa heidän käsiänsä, meni hän tiehensä.

Kas nyt vaan! Nyt juokset sinä Yrjö tiehesi iloisena ja vilkkaana, kuin nuori peura, mutta tänne tulit sinä hitaasti, kuin vanha mies. Mihin on se hävinnyt lyijypaino, joka oli sydämelläsi? Pois, pois se on Herralta on se tullut, ja on ihme meidän silmissämme. Ja vielä suurempi ihme on tapahtuva.

Kun Yrjö seurasi hanhiansa kotiin, istuivat pastori ja hänen rouvansa ikkunan varjossa, vakavasti keskustellen. Heillä molemmilla oli ollut sama ajatus, se näet, että he ottaisivat isättömän ja äidittömän poikaraukan luoksensa ja olisivat vanhempain sijaisina hänelle.

He puhuivat Wapahtajansa kanssa tästä ja saivat kumpikin semmoisen varmuuden sydämiinsä, että se oli Hänen tahtonsa mukaan, niin että he nousivat rukouksesta riemuten ja täydellisesti päättäen heti tehdä niin.

Yrjö palasi jälleen, söi päivällisen eikä lähtenyt enää pappilasta, joka tuli siitä päivästä alkaen hänen kodiksensa. Miltä tuosta isättömästä ja äidittömästä poikaraukasta tuntui, kun hänen rakastettu ja kunnioitettu pastorinsa tarttui hänen käteensä ja sanoi: "Poikani, sinun Vapahtajasi antaa sinulle tänä päivänä takaisin vanhempasi — me rakastamme sinua ja otamme sinut lapseksemme" — on asia, jota ei voi selittää.

Kiitä Herraa, minun sieluni eläkä unhota, mitä hyvää Hän sinulle tehnyt on!

Kun Yrjö tuli kotiinsa Kankuri-Hannulle ja kertoi, mitä pastori oli sanonut, tulivat suuret kyyneleet hänen silmiinsä. "Jumalan kiitos," sanoi hän, "joku muu voipi kyllä hoitaa hanhia ja sinua voidaan käyttää parempaan tarkoitukseen."

Yrjö kääri kokoon pienen myttynsä, ja se oli pian tehty. Hän suuteli pientä Pietaria, joka itki katkerasti ja tahtoi mennä hänen kanssansa, sekä otti jäähyväiset muilta lapsilta. Sitte meni hän talliin ja navettaan, sanomaan ystävällistä jäähyvästiä hevoselle ja lehmille, joita hän nyt lähes vuoden oli hoitanut. Wiimeisen kerran ruokki hän heitä, siveli, taputteli heitä ja puhui ystävällisiä sanoja heille. Isäntäänsä ja emäntäänsä kiitti hän sydämellisesti heidän hyvyydestänsä häntä kohtaan.

Silloin laski vanha Kankuri-Hannu kätensä Yrjön päähän ja sanoi: "Pysy uskollisesti Herrassa; sillä niille, jotka niin tekevät, käy hyvin."

Ja hänelle kävi hyvin. Yrjö kasvoi kurituksessa ja Herran nuhteessa, ja löysi armon Jumalalta ja ihmisiltä.

"Minä olin nuori ja vanhennuin enkä nähnyt koskaan vanhurskasta hyljättävän enkä hänen siemenensä kerjäävän leipää." (Ps. 37: 25)

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK PIENI HANHIPAIMEN YRJÖ ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

• You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

• You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

• You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

• You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.